"Käytä liitua merkitäksesi oven mihin vain huoneessasi"
"Kun ovi on auki niin käännä tiimalasi."
"Anna keijujen ohjata sinua."
"Älä syö tai juo mitään vierailusi aikana, -
ja palaa takaisin ennen kuin viimeiset hiekanjyvät putoavat."
Ei! Ei!
Saamme pian vahvistuksia Jacasta.
50 miestä tai jopa enemmän. Sitten kohtaamme Vidalin.
Ja mitä sitten?
Tapat hänet, sitten he lähettävät toisen samanlaisen. Ja taas seuraavan.
Olet pulassa, ei aseita eikä turvallista suojaa...
Tarvitset ruokaa ja lääkkeitä. Sinun tulee huolehtia Mercedeksestä.
Jos todella rakastat häntä, ylität rajan hänen kanssaan.
- Tämä on menetetty peli. - Minä jään tänne. Ei ole vaihtoehtoja.
Sinun täytyy lähteä.
Tässä on avain, mutta et voi mennä sinne nyt.
Asiat ovat juuri niin kuin hän epäilikin.
Jätä se huolekseni.
- Olen pelkuri. - Ei, et sinä ole.
Kyllä olen.
Pelkuri, oikea sontaläjä, joka asuu huoranpenikan kanssa, -
pyykäten hänen pyykkinsä, laittaen hänet sänkyyn ja ruokkien hänet...
Entä, jos tohtori on oikeassa ja emme voi voittaa?
Ainakin teemme asiat sille paskiaiselle vaikeammiksi.
Käännös vasempaan päin! Käännös vasempaan päin!
Kapteeni Vidal.
Hänen kuumeensa on laskenut. En tiedä kuinka, mutta niin kuitenkin on.
Mutta hänellä on silti vielä kuumetta?
Kyllä, mutta se on hyvä merkki. Hänen elimistönsä on vastaanottavainen.
Kuuntele hetki.
Jos joudut valitsemaan, pelasta vauva.
Tuo poika tulee kantamaan minun ja isoisänsä nimeä. Pelasta hänet.
Veli... Pikkuveli, -
jos kuulet minua, niin asiat täällä eivät ole hyvin.
Pian joudut tulemaan tänne.
Saatoit äidin todella kipeäksi.
Haluan pyytää sinulta palvelusta, kun tulet sieltä pois.
Vain yhtä: Älä satuta häntä.
Sinä kyllä tapaat hänet, hän on oikein nätti, -
vaikkakin hän voi olla joskus päiviä surullinen.
Tulet näkemään, kun hän hymyilee, ja tulet rakastamaan häntä.
Jos teet kuten sanoin, annan sinulle lupauksen, -
otan sinut valtakuntaani, ja teen sinusta prinssin.
Lupaan sinulle, prinssin.
Kuulin kyllä vihellyksen, mutta he eivät liikkuneet.
Yritin kyllä lopettaa, mutta oli jo liian myöhäistä.
Palomies ja minä hyppäsimme ulos juuri ajoissa, -
mutta katso lastia.
Mitä ne varastivat rahtivaunuista?
- He eivät avanneet yhtäkään. - Mistä hitosta oikein puhut?
Tästä koko sotkusta, he eivät avanneet yhtäkään autoista.
- He eivät vieneet mitään. - Mitään? Oletko varma?
Luoja yksin tietää, mitä he halusivat. Muuta kuin haaskata aikaamme.
He ilmestyivät kuin tyhjästä, Kapteeni.
Heillä on kranaatteja ja he tulevat kukkuloilta.
Kapteeni, olemme piirittäneet yhden yksikön, joka oli jäänyt jälkeen.
Ne suojautuivat kallioseinämällä.
Eteenpäin, Serrano, älä pelkää, tämä on ainoa kunnollinen tapa kuolla.
Anna kun katson.
Kykenetkö puhumaan?
Kapteeni, tämä on vielä elossa.
Häntä on ammuttu jalkaan.
- Mitä on tapahtunut? - He saivat yhden kiinni. - Mitä? - He saivat yhden heistä elossa, -
ja vievät häntä varastohuoneeseen.
Mercedes!
Pedro... Pedro...
Kapteeni, minun on päästävä varastohuoneeseen.
Ei vielä, Mercedes.
Siinä on riittämiin, kulta.
Pitäisikö minun viedä tämä ylös?
Tässä on puolet annoksesta.
En usko, että tarvitsen sitä.
Voin jo paremmin, paljon paremmin.
En kyllä ymmärrä tuota, mutta olen silti iloissani.
Äiti...
Hitto, tämä tupakkihan on hyvää.
Hyvälaatuista tupakkaa on vaikeaa löytää.
Ha- haista vittu.
Hitto, Garces. Me sieppasimme yhden ja hän osoittautui olevan änkyttäjä.
- Olemme täällä koko illan. - Niin kauan kunnes hän puhuu.
Garces on oikeassa.
Sinun olisi paras kertoa meille kaikki.
Jotta niin myös tapahtuu, otin mukaan erinäisiä välineitä.
Vain tavaroita matkan varrelta.
Aluksi en tietenkään luota puheisiisi -
mutta käytettyäni tätä, kerrot vapaaehtoisesti muutamia asioita.
Kun siirrymme tähän, -
olemme kehittäneet... Miten sen sanoisin?
Olemme läheisiä kuin veljekset.
Tulet vielä huomaan sen.
Ja kun pääsemme tähän saakka, uskon jokaisen sanasi.
Teen sinulle tarjouksen. Jos pystyt laskemaan änkyttämättä kolmeen, -
saat lähteä.
Älä häntä katso, vaan minua. Minä täällä määrään.
- Garces! - Herra kapteeni?
Jos päästän tämän kusipään lähtemään, vastustaako kukaan sitä?
Ei kukaan, herra kapteeni. Hän voi lähteä vapaasti.
Siinäs kuulit. Laske kolmeen.
Yksi...
Hyvä.
Kaksi...
Kerran vielä ja olet vapaa.
Harmin paikka.
Äitinne on paljon parempi, teidän korkeutenne.
Teidän täytyy olla huojentunut.
Olen, kiitos.
Mutta eivät asiat kovin hyvin ole sujuneet.
Eivätkö?
- Minulle sattui haaveri. - Haaveri?
Niin.
- Rikoit sääntöjä! - Vain kaksi rypälettä.
Luulin, ettei kukaan huomaisi.
- Olemme tehneet virheen. - Minkä virheen?
Epäonnistuit. Et pääse takaisin.
- Se oli vahinko. - Et voi palata!
Täysikuu on kolmen päivän päästä.
Sielusi jää ihmisten keskuuteen ikuisesti.
Vanhenet ja kuolet kuten he -
sekä muistosi sammuu aikaa myöten.
Mekin katoamme sen myötä.
Et näe meitä enää koskaan.
Päivää, tohtori. Anteeksi aikainen herätys, -
mutta taidamme tarvita apuanne.
Herran tähden, mitä olette tehneet hänelle?
Ei paljon mitään.
Mutta asiat ovat edistyneet.
Haluan teidän pysyvän saatavilla, tohtori. Siitä on ollut ennenkin hyötyä.
- Serrano, pysy täällä. - Minä lavertelin.
Vain vähän, -
m-m-mutta minä lavertelin.
Olen hyvin pahoillani.
Ole kiltti ja tapa minut nyt.
Paskiainen.
Tämä poistaa kivun.
Se on melkein ohi.
- Pidä silmällä tohtori Ferreiroa. Tulen kohta sinne. - Kyllä, herra kapteeni.
Sinä et liiku.
Mitä sinä sängyn alla teet?
- Kutsu häntä! - Ketä?
Ferreiroa, ketä muutakaan, senkin imbesilli!
Mitä helvettiä tämä on?
Ei, ei...
Antaisit hänen olla!
Katso tätä! Katso, mitä hän piilottelee sängyn alla!
Mitä tästä sanot?
Ofelia, mitä tämä tekee sängyn alla?
Se on taikajuuri, jonka sain faunilta.
Tämä johtuu siitä roskasta, jota annat hänen lukea.
- Katso, mitä olet saanut aikaan. - Jätä meidät kahden.
- Minä puhun hänelle, kulta. - Hyvä on. Kuten haluat.
Hän kertoi sinun paranevan ja sinä paranit.
Ofelia, sinun pitää totella isääsi. Tällainen sinun täytyy lopettaa.
Ei. Haluan lähteä täältä!
Viethän minut pois täältä! Lähdetään vain pois, joohan?
Se ei ole niin yksinkertaista.
Kun kasvat isommaksi, -
huomaat, ettei elämä ole kuin satua.
Maailma on julma.
Ja sinä opit sen, vaikka se tekisikin kipeää.
- Ei, ei! - Ofelia!
Taikavoimia ei ole olemassa. Ei sinulla, minulla tai kellään!
Äiti! Apua!
Miksi teit sen?
En voinut muutakaan.
Olisit voinut totella minua.
Olisin voinut, mutta en totellut.
Se olisi ollut parhaaksesi. Tiedät sen.
En ymmärrä. Mikset totellut minua?
Totteleminen tottelemisen takia -
kyseenalaistamatta käskyjä -
on jotain, mitä vain kaltaisesi ihmiset tekevät, kapteeni.
Kapteeni!
Garces! Kutsu hoitohenkilökunta.
- Nouse välittömästi ylös! - Kyllä, kapteeni.
"Koska Luojan tiet ovat tutkimattomia.
Koska hänen anteeksiantavaisuuden olemus piilee Hänen sanassaan ja Hänen salaisuuksissaan.
Jumala kertoo sanomansa -
ja meidän tehtävä on tulkita se.
Kun avaamme kätemme, maanpäällinen muoto on vain ontto ja tunnoton kuori.
Kaukana on sielu iankaikkisessa loistossa.
Koska kivussa löydämme elämän tarkoituksen -
ja autuuden, jonka kadotamme syntyessämme.
Koska Jumala, hänen rajattomassa viisaudessaan, antaa ratkaisun avaimet käsiimme.
Ja vain Hänen fyysinen poissaolonsa vahvistaa Hänen paikkansa sielussamme."
Tunsitte tohtori Ferreiron melko hyvin, Mercedes.
Me kaikki tunsimme hänet. Kaikki täällä.
Änkyttäjä puhui ilmiantajasta. Täällä myllyllä.
Voitko kuvitella? Aivan nenäni alla.
Mercedes, olkaa hyvä.
Mitä ajatteletkaan minusta?
Pidät varmaan minua jonkinlaisena hirviönä.
Ei ole väliä, mitä minunlaiseni ajattelee.
Haluan, että haet minulle varastosta lisää viinaa, kiitos.
Kyllä. Hyvää yötä.
Mercedes, unohditko jotain?
Sir?
Avain. Onhan minulla ainoa kappale?
Kyllä on.
Eräs yksityiskohta -
on vaivannut minua. Ehkä se ei ole tärkeää, mutta -
sinä päivänä, kun he murtautuivat varastoon kaikkien kranaattien ja räjähteiden avulla, -
lukkoa ei ollut rikottu.
Kuten sanoin, se ei varmaan ole tärkeää.
Ole todella varovainen.
Hyvää yötä.
Ofelia!
Ofelia, lähden tänä yönä.
- Minne? - En voi kertoa.
- Ota minut mukaasi. - Ei, en voi.
En voi, lapsukaiseni. Mutta palaan hakemaan sinut. Lupaan sen.
Ota minut mukaasi.
Kuulin jotain.
Ei se ollut mitään. Älä huoli.
Kuinka kauan olet tiennyt tästä?
Kuinka kauan olet nauranut minulle, senkin narttu?
Vahdi häntä!
Jos joku yrittää päästä sisälle, tapa tyttö ensimmäisenä.
Kuivattua lihaa.
Tupakkaa.
Jos olisit pyytänyt sitä, olisin antanut sinulle sen, Mercedes.
Haluan niiden nimet, jotka nämä kirjeet kirjoitti.
- Ja haluan tietää ne huomenna. - Kyllä, kapteeni.
- Voit poistua, Garces. - Oletteko varma, kapteeni?
Luojan tähden, hän on vain nainen.
Niin olet aina ajatellut.
Siksi onnistuin siinä.
- Olin näkymätön sinulle. - Hitto.
Olet löytänyt heikkouteni, ylpeyteni.
Mutta olemme kiinnostuneita sinun heikkouksistasi.
Tämä on yksinkertaista. Sinä puhut -
ja minun on tiedettävä, -
että kaikki mitä sanot on totta.
Meillä on täällä muutama juttu vain sitä varten.
Ei mitään monimutkaista.
Juttuja, joita olemme oppineet töissä.
Ensin...
En ole mikään vanhus! Olen haavoittunut vanki!
Huoran penikka! Uskallakin koskea tyttöön...
Et ole ensimmäinen sika, jonka olen tappanut!
Loton oikea rivi on:
Kolme, kolme, nolla, kolme ja seitsemän.
Päästikö kapteeni hänet menemään?
Mitä vittua oikein sanoit?
Ottakaa kiinni! Tuokaa hänet luokseni!
- Tuokaa hänet, jumalauta! - Ratsaille!
Olisi hienoa, jos tulisit mukaani ilman vastarintaa.
Kapteeni sanoi, että jos käyttäydyt hyvin...
Älä ole hölmö, kultaseni. Jos joku aikoo tappaa sinut, -
se olen minä.
Olen päättänyt antaa sinulle viimeisen mahdollisuuden.
Lupaatko tehdä, mitä sanon?
Teetkö kaiken käskemäni kyselemättä?
Tämä on viimeinen mahdollisuutesi.
Kuuntelehan sitten.
Hae veljesi ja tuo hänet labyrinttiin -
niin pian kuin mahdollista, Teidän korkeutenne.
- Veljeni? - Tarvitsemme häntä.
- Mutta... - Ei enempää kysymyksiä.
Ovi on lukittu.
Siinä tapauksessa luot oman oven.
Luvallanne, kapteeni.
- Mitä nyt? - Serrano palasi. Hän on haavoittunut.
Haavoittunut?
Missä Garces on?
- Montako heitä oli? - En tiedä tarkalleen, kapteeni.
- Ainakin 50 miestä. - Toiset eivät tehneet sitä. Vartiointiasemamme eivät vastaa.
- Montako miestä meillä on täällä? - 20, ehkä vähemmän, sir.
Me lähdemme, yhdessä.
Älä pelkää. Sinulle ei käy kuinkaan.
Laita heidät vartiointiin kolmoslinjaan. Kun jokin ryhmä palaa, haluan tiedon heti.
- Ota yhteys lisäjoukkoihin heti. - Kyllä, kapteeni.
Luovu hänestä!
Ofelia!
Nopeasti, Teidän majesteettinne.
Anna hänet minulle.
Täysikuu on korkealla. Voimme avata portin.
- Mikä sinulla on kädessäsi? - Portti aukeaa vain, -
jos uhraamme viattoman verta.
Vain pisara verta, siinä kaikki.
Se on viimeinen tehtävä.
Vauhtia.
Lupasit totella minua!
- Anna poika minulle! - En!
Veljeni pysyy minulla.
Luopuisitko pyhistä oikeuksistasi tuon ipanan vuoksi, jota tuskin tunnet?
Luopuisin.
Luopuisitko valtaistuimesta hänen vuokseen, -
vaikka hän aiheutti sinulle niin paljon kurjuutta -
- ja häväistystä? - Luopuisin.
Kuten haluatte, Teidän korkeutenne.
Ei.
Poikani.
Kerro pojalleni...
- Kerro, milloin hänen isänsä kuoli. - En.
Hän ei saa tietää edes nimeäsi.
Nouse, tyttäreni.
Tule.
- Isä. - Olet vuodattanut vertasi -
ennemmin kuin viattoman verta. Se oli viimeinen ja tärkein tehtävä.
Ja valitsitte hyvin, Teidän korkeutenne.
Tule luokseni, ja istu isäsi vierelle.
Hän on odottanut sinua pitkään.
Ja kerrotaan, että prinsessa palasi isänsä valtakuntaan.
Että hän hallitsi oikeudenmukaisesti ja hyvällä sydämellä monia vuosisatoja.
Että hänen ihmisensä rakastivat häntä.
Että hän jätti jälkeensä pieniä jälkiä maanpinnalla, -
mitkä näkyvät ainoastaan niille, jotka tietävät mistä etsiä.